Er det ikke fantastisk? Lyset og vandet...
Nogle steder er det lyserødt, andre steder sort.
Smil...! Hvad er det for et ansigt!
Fjern det, ellers tager jeg det fra dig.
Jeg skal arbejde.
En Jo, som kun arbejder, er en meget kedelig pige.
Kvinde, Jake. Og jeg er alt andet end kedelig.
– Kom, så går vi. – Er du færdig?
Klokken er kun syv. Vi når at spise morgenmad.
"William Carlos Williams' samlede digte"?
Har du læst ham?
Har du taget digte med? Jeg troede, du skulle arbejde.
Jeg kan lide ham. Han er inspirerende.
– Jeg er ikke til digte. – Læs ham, han vil overraske dig.
– Jeg er mere til Harleyer. – Så skulle du få dig en!
– Den dér er da en pigekværn. – En pigekværn?!
Jeg skal gi' dig pigekværn!
– Okay... – Så kører vi!
Hallo... Sydney? Hvad?
Er du i Los Angeles?
Vent dér. Jeg henter dig.
Jeg er der inden for en time.
– Vi får besøg. – Hvad laver hun her?
Hun mumlede noget om "en lang weekend".
Pjækkede du ikke også engang imellem?
Så var jeg aldrig blevet læge.
– Hun skulle have ringet først. – Hun ringede... fra lufthavnen.
Jeg må op. Jeg har "hjertefunk".
Hjertefunk... Du burde ikke undervise i den slags. Du er danser.
– Danselærer. – Ja ja...
Jeg tænkte, vi kunne prøve den nye restaurant i Newport i aften.
Desværre, jeg har "low impact" klokken halv otte.
Husk, det er i morgen, vi skal til middag hos Denise og Howard.
– Det har jeg ikke glemt. – Hvad skal du have på, baby...?
Det ved jeg ikke. Jeg har nok ikke noget, der er godt nok.
Måske kjolen, jeg fik til koncerten.
Hvad med den du så i vinduet? Den var flot til dig.
– Ja, 500 dollars! Et røverkøb. – Det har vi råd til.
Vi? Du skal ikke købe den til mig. Jeg mener det.
– Flygter du fra mig? – Jeg kommer for sent.
Jeg får dig ikke at se før i morgen. Jeg ved ikke, om jeg overlever det.
Jeg må have noget til at hjælpe mig gennem de ensomme timer...
Hold mund! Fang mig!
Jeg var nødt til at komme lidt væk.
– Du er ikke vred, vel? – Nej, vi har da også inviteret dig.
– Har du sagt det til mor og far? – Nej, de går så højt op i skolen.
Men når far får regningen for billetten, glemmer han nok skolen.
– Du burde have sagt det til dem. – Vil du have mig her eller ikke?
Far skal være glad for, jeg ikke fløj til Acapulco!
– Jeg vil se, hvor John Belushi døde. – Jeg må på arbejde.
– Men Michael giver frokost. – Michael hader mig.
– Nej, han er bare stresset. – Det er okay. Han hader mig.
Bare lov mig en ting... Ryg ikke i lejligheden.
Velkommen til L.A.!
– Det er pænt af dig. – Det er en fornøjelse.
Vi har ikke været de bedste venner, men måske hjælper mit besøg.
– Er du her for familiens skyld? – Det kan man godt sige.
Går det bedre på den nye skole end den sidste?
Næste emne.
Skole har aldrig rigtigt været mig.
Jeg er ikke perfekt som dig og Jane.
Min bror Daniel spillede på Sacred Hearts hold, da vi vandt serien.
Nonnerne udtalte hans navn sådan her: "Din bror... Daniel"!
Det kender jeg godt.
Jeg smed hans præmie i affaldskværnen en dag, han var ude.
– Han ved det stadig ikke. – Jeg har hørt om dit temperament.
Hverken Jane eller jeg er perfekte.
– Hun blev kaldt Perfie... perfekt. – Jane kan godt blive usikker.
– På hvad? – Sit nye job, sin nye chef.
Virkelig?
Hun klarer sig altid.
– Kom ikke og klag! – "Alison Parker med ledsager"?
Det er ellers kun overordnede, der bliver inviteret, ikke?
Jeg sidder i Reklameforbundets bestyrelse. Du har en god ven.
– Kan man komme alene? – Kan du ikke finde en kavaler?
– Jeg har ingen efter Keith. – Ham kan du ikke invitere.
– Hvad med én her fra kontoret? – Der er en fyr, men...
Han aner ikke, jeg eksisterer. Danny Baker.
Fra regnskabsafdelingen? Han er nuttet... Gør det!
Kom ind.
– Danny... – Har du en besked til mig?
Nej, jeg ville bare sige hej. Hvordan går det?
– Fint. Hvad med dig? – Fint.
Jeg er blevet inviteret til Reklameforbundets bal.
Vil du gå med mig?
Det er mægtig pænt af dig, men jeg skal med Kendra Hale.
Men tak, fordi du tænkte på mig. Jeg er meget smigret, Elinor.
Hej, skat! Hvad laver du her?
– Sydney har lejet en film. – Du har været så sød... tak.
Det gik faktisk helt godt for en gangs skyld.
– Det glæder mig. – Men vi må bestemme afrejsen.
I slutningen af ugen, det lover jeg. Hun skal tilbage til skolen.
Som du vil, Perfie. Jeg har skam hørt mange ting.
– Du var åbenbart den foretrukne. – Overhovedet ikke.
Jeg går.
Det var ikke mine forældre, der kaldte mig det... Det var hende.
Du skal trække den op og ud.
Jeg er ikke den bedste værtinde, men det gik jo godt med Michael.
Ja, det var vist også første gang, han så seværdighederne.
Hvis jeg fortæller noget, lover du så ikke at sladre til mor og far?
– Jeg har droppet skolen. – Nu igen?
Jeg hadede den. Jeg fik ingen venner. Alle kendte hinanden i forvejen.
Alle foreningerne var lukkede for nye medlemmer.
Jeg fik 7 i teaterhistorie, 6 i spansk og 03 i økonomi.
Det var derfor, jeg ikke kom hjem til jul.
Mor og far sagde, at hvis jeg droppede én skole til, var det slut.
Hvad vil du gøre?
Jeg tænkte, at jeg måske kunne bo her.
Til jeg har fået orden på mit liv. Jeg kan ikke tage hjem endnu.
Jeg er jo gode venner med Michael.
Selvfølgelig... Du kan blive, så længe du vil.
Jeg gik ind til Danny, åbnede munden og blev helt til grin.
– Så slemt var det vel ikke. – Han kaldte mig "Elinor"!
Måske var det så slemt.
Jeg kan ikke gå på arbejde. Jeg har ikke haft det sådan siden 8. klasse!
– Hvad skal du lave i weekenden? – Jeg skal til manusseminaret.
Det, du syntes, var så fjollet. Jeg har en idé.
Min ven, Tom Brooks, har lige slået op med sin pige.
Plaster på såret...
Du kan altid få en god ven. Vi får en drink i morgen aften.
Kom nu!
Kom nu... Det bliver sjovt.
Tak, Billy.
Det var så lidt, Elinor.
Hvad laver du?
Fjerner du dit navn fra postkassen? Vent lige lidt...
Tager du ikke det med privatlivet lidt for højtideligt?
– Det her kom... fra min mand. – Hvordan har han fundet dig?
– Det ved jeg ikke. – Send det tilbage.
– Hvor har han min adresse fra? – Hvad vil han dig?
Det ved jeg ikke. Bare at forsvinde var nok lidt for nemt.
"Adressaten ukendt".
Nu er du forsvundet.
Kom over på værkstedet. Jeg har en overraskelse.
– Jeg har fået overraskelser nok. – Vi ses klokken tolv.
Hun bliver, til hun har fået orden på sit liv. Hvor lang tid mon det tager?
Hver gang du ser Sydney, gør du noget, du fortryder.
– Fordi jeg er den søde søster. – Godmorgen!
– Sikken smart kjole! – Kay lægger mærke til den slags.
Tænk, at du kender Kay Beacon! Hvordan er hun?
– Strid, men jeg lærer en masse. – Hun må bare være så sej!
– Jeg vil gerne se tegnestuen. – Jeg kan tage dig med en dag.
Mener du det? Fedt! Jeg har ingen planer for i dag.
Kan det lade sig gøre?
Det ved jeg ikke. Jeg er jo helt ny.
Så kan jeg måske besøge Michael på hospitalet?
Så kom og se på et par timer.
Er den ikke flot? En V2'er... Se på alt kromet!
– Jeg får den på afbetaling. – Herligt! Hvornår får jeg en tur?
Du skal nok få lov.
Sikken overraskelse... Nu må jeg hjem og arbejde med kopierne.
Vent lidt... Din overraskelse er herhenne.
Parat?
Skrid lige, ikke?
– Det er din kværn. – Den er din.
– Det kan jeg ikke tage imod. – Betal, når du får råd.
– Desværre, jeg kan ikke. – Hvorfor ikke?
Tak for tanken.
– Jane, hun kommer nu. – Lad mig tage mig af det.
Vi skal have mere grønt. Ikke den aubergine, som du er så vild med.
– Hvem er du? – Min søster Sydney.
– Jeg har set på... Fascinerende! – Hun kom bare forbi.
– Er du interesseret i design? – Ja, det er min hobby.
– Du har sans for det. – Er der mulighed for...
Må jeg være her i dag, hvis jeg ikke forstyrrer nogen?
– Jeg kan hjælpe til. – Kay vil nok ikke have dig her.
Jeg er vild med dit bælte.
Hent Los Angeles Times, New York Times og Women's Wear Daily.
– Jeg er tilbage om to minutter. – Jeg låner dit bælte til frokost.
Nuttet!
Til 300 dollars! Jeg sagde: "Kay, du kan ikke bare give mig det."
"Jeg er Kay Beacon, og jeg gør, som jeg vil." Hun er så rå!
– Kay giver, og Kay tager. – Du er så kynisk.
Hun spurgte om vores familie, hvordan Jane var som barn!
Det var sjovt...! Slap af, Kay har masser af humor.
– Typisk, at du har en perfekt chef. – Havde du ventet andet af Jane?
Jeg tager den.
Hallo!
Hej, mor. Ja, fint.
Gjorde du det?
Sydney?
Var hun ikke?
Nej, jeg er her. Hun sagde faktisk noget –
– om at køre over til en ven i vinterferien.
Ja, det er jeg sikker på. Du skal ikke være nervøs.
Godt. Hils far. Hej hej.
Tak.
– Sendte Terrence dig den? – Ja, jeg beundrede den i et vindue.
– Er han ikke sød? – Du lyder ikke jublende glad.
Jo, jeg jubler.
Jeg begynder bare at blive allergisk over for roser.
Blomsterne, kjolen, natkjolen... rejser til Aspen, dyre middage.
– Han kvæler mig, Matt. – Eller behandler dig ordentligt?
Du har haft fyre, der brændte dig af, var dig utro, lånte penge...
Ja ja.
Hvor ofte har vi ikke siddet alene og set tårepersere lørdag aften?
Jeg har forstået! Det er bare lidt skræmmende.
Ellers ville det ikke være kærlighed.
– Godnat, Syd. – Jane!
Tak for det, du sagde i telefonen. Jeg ved, du har svært ved at lyve.
– Nu ved du, hvordan det føles. – Var det også svært for dig?
– Det så så nemt ud. – Man hader sig selv.
– De bliver stolte af mig en dag. – Det er de da.
Kan du huske det sommerhus, mor og far havde ved den dér sø?
Vi sov i samme seng, og jeg bildte dig ind –
– at en kvinde var druknet i søen –
– og at hendes våde spøgelse gik gennem huset hver nat.
Dryp, dryp...
– Du var så ond! – Jeg var mere bange, end du var.
Du aner ikke, hvad det betyder for mig at få lov til at være her.
Jeg er glad for, du kom.
Når jeg ser dig og Michael –
– forstår jeg, at jeg mangler et mål.
Det tager tid.
Vil du høre noget uhyggeligt?
Jeg har fundet et mål. Noget, jeg tror, jeg kan gøre.
– Dejligt. Hvad? – Du griner.
– Nej! – Jeg vil være modedesigner.
– Efter én dag? – Jeg beder ikke om arbejde dér.
Jeg finder selv noget, og jeg kan leve billigt.
Jeg giver ikke op. Jeg mislykkes ikke. Aldrig mere.
Gør skolen færdig først, og så kan du gøre det.
Skolen er ikke en mulighed mere. Jeg bliver her.
Jane, du havde ret. Gå tilbage til aubergine.
Det her er godt. Du bliver bedre og bedre.
– Hej... hvordan går det? – Sydney!
Ja ja... men jeg så, at du næsten ikke rørte din morgenmad.
– Hvad med sådan en? – Ikke på tegningerne.
– Chokolade, min yndlingssmag. – Også min.
– De er bedre med mælk. – Jeg henter noget.
– Skal du ikke på sightseeing? – Jeg kan lide at hjælpe Kay.
Gør det, men tro ikke, at du arbejder her.
Okay, Jane, jeg har forstået.
– Billederne blev smaddergode! – Jeg står over.
Vent!
Du misforstår...
Jeg har ikke noget at give dig.
– Jeg vidste ikke, vi førte bog. – Det gør jeg ikke.
– Det bliver bare for meget. – Hvad tror du, jeg forventer af dig?
Jeg ville gøre dig glad, hvilket ville gøre mig glad.
Jeg vil ikke have noget igen. Jeg er ikke din mand.
– Tænk, at jeg gik med til det! – Slap af!
– Tom glæder sig. – To øl, og så er jeg skredet.
– Tom! – Hej, Billy!
– Hej! – Tom, Alison...
Hej, Alison.
– Skal vi have en øl? – Sid ned!
– Øl? Hvorfor ikke middag? – Det lyder herligt.
Fint...
– Billy siger, du læser jura. – Ja, på tredje år.
– Jeg er på anklagemyndigheden. – Det må være interessant.
Ja, det kan det være.
Ikke de store penge, men hellere det end forretningsjura.
– Hvor bliver servitricen af? – Hvad laver du, Alison?
– Hun arbejder med reklame. – Ja...
– Det lyder sikkert kedeligt. – Nej, slet ikke.
Slut for i dag!
De tager alle sammen hen på en klub, der hedder Flaming Colossus.
– Jeg skal være færdig til i morgen. – Det er fredag!
– Jeg har lovet Kay det. – Kay er da så rå!
– Synes du, ja, men hun er min chef. – Kan du ikke slappe lidt af?
– Syd, vi kører nu. – Gå... vi taler om det senere.
Som du vil.
Han er blevet anholdt tre–fire gange for påkøre busser.
Hvad gør han den dag, han skal i retten? Påkører en politibil!
Den samme betjent, der skal vidne mod ham!
Dine øjne funkler, når du ler.
Det er ellers sent!
– Er det virkelig? – Skal du ikke tidligt op, Tom?
Jo, du har nok ret.
Det var virkelig rart at træffe dig.
Tom...
Vi har ikke talt om det der, jeg skal til på lørdag...
Jeg glemte at slukke for komfuret!
Vi må gå. Vi gør det om en anden dag.
– Hvad er der? – Det føltes bare underligt.
At jeg kunne lide ham, at det gik godt?
Hvorfor arrangerede du det?
Jeg indså bare, at jeg ikke vil have, at du skal gå ud med min ven.
Det skal jeg nok lade være med. Og så er festen også droppet.
Tak for hjælpen.
Vi trængte til forandring, og Esa–Pekkas smag er så esoterisk...
Synes du, ja, men vi taler om et Los Angeles–publikum.
De vil bare have Tjajkovskijs "1812". Lad kanonerne, så bliver de glade!
– Jeg elsker "1812"! – Det gør alle. Den er slidt.
Nej, Rhonda har ret. Problemet stikker dybere.
Ingen ved, hvem Tjajkovskij er længere.
Det handler om et socialt, moralsk, åndeligt vakuum.
Folk har kun indkøbscentre og fitness–klubber i hovedet.
– Hvad mener du? – Det er en kulturel hungersnød.
Hellere det end virkelig hungersnød.
– Hvad laver du? – Rhonda er danser.
– Ved hvilket kompagni? – Ikke noget lige nu...
– Hun overvejer mulighederne. – Undskyld, Terrence...
– Jeg underviser i aerobics. – Præcis, hvad jeg mente.
– Hvad er der med dig? – Hvorfor lyver du om mit job?
Er jeg ikke god nok?
Jeg sover i T–shirt, jeg er aerobicslærer, ikke ballerina!
Jeg går ikke i designertøj, og jeg vil ti gange hellere –
– gå i indkøbscentret end høre på dine prætentiøse venner!
Du ville sikkert foragte mit virkelige jeg!
Tak, fordi du har så høje tanker om mig.
Tror du ikke, jeg ved, hvem du er?
Du sårer mig, fordi du er så bange for at blive såret selv.
Det kan du bande på.
Godnat, Terrence.
William Carlos Williams' samlede digte
Jeg troede ikke, du var oppe. Du kan tro, det var sjovt!
– Flaming Colossus er utroligt. – Ved du, hvad klokken er?
Det er sent. Vi er ikke i Kansas.
Jeg har noget fantastisk at fortælle.
Er du klar over, at dit "mål", er noget, der betyder meget for mig?
– Jeg roste dig over for Kay! – Gør ikke det.
– Du ødelægger alt for mig. – Jeg prøvede bare at hjælpe dig.
I stedet for at tænke på mig, skulle du begynde at tænke på dig selv.
når sneen falder, hvirvler fnuggene drejer om deres akse
to og to som dansepar sindet danser alene
elskeren tager din hånd og følger
altid to, du og den anden
spidsen på din sko angiver takten flygter du, er dansen forbi...
Man kan finde ud af, hvad en W. C. Williams 1962 er værd –
– men det kan ikke måles i penge. Sig ikke, du ikke giver mig noget.
Jeg må indrømme, at jeg er vild med den kværn.
Nu skal jeg vise dig billederne fra stranden...
Hallo!
Hvor har du mit nummer fra?
Nej, du skal høre...! Ring aldrig til mig igen.
Hvem var det?
Min mand.
Godmorgen.
Hvis du ikke vil tale til mig, er det i orden.
Jeg er ked af det, ikke? Meget ked af det.
– Jeg gør det godt igen. – Tænk ikke på det.
Jeg aflyste seminaret og sagde, at det var lige meget med pengene.
Jeg går med dig til reklameballet, hvis jeg må.
Lejer du en smoking og glemmer karrieren for en aften?
For at gå ud med mig... Hvorfor?
Fordi det gør venner.
Tak, Billy.
Du venter ikke, at jeg skal købe en blomst til dig, vel?
Det var min spøg.
– Hvor længe skal det vare ved? – Jeg kan ikke smide min søster ud.
Men jeg tror ikke, hun bliver så meget længere.
– Hvad skal du lave i dag, Syd? – Tænke på mit liv, Jane.
Godt.
Jeg har forkortet nederdelene, fordi jeg synes, de svinger bedre.
– Jeg syntes... – Du har ret. Meget flot.
Hvor er Syd? Min krop skriger efter en basse!
Jeg håber, hun køber nogen med drys på.
– Syd kommer nok ikke i dag. – Har du slået hende ihjel?
Jeg kan godt se, det er anstrengende for dig.
Pigebarnet beundrer dig til døde, og du får åndenød.
Jeg har forsøgt at sige det, men hun er så følsom.
– Det er ikke dit problem. – Jo, når hun er her døgnet rundt.
Ja... Det var helt vanvittigt.
Nu er det pludselig design, og når det så ikke lykkes for hende...
– Hader hun sig selv. – Hvor ved du alt det fra?
Jeg genkender den psykologiske profil. Vær ikke nervøs for Sydney.
Hun lander altid på fødderne. Hun lander faktisk allerede.
Hej, Syd!
Hej, Kay! Jeg håber, du kan lide drys.
– Hvad laver du her? – Har Kay ikke sagt det?
Hun har ansat mig som sin assistent.
Jeg forsøgte at sige det i nat, men du legede jo mor og far.
– Kun, hvis det er i orden med dig. – Ja... selvfølgelig.
– Han er måske ude at køre. – Jeg ringede til bilen.
Til restauranten, kontoret, hjem...
– Jeg ville nok også lægge mig på is. – Han bliver nok god igen.
Ikke efter det, jeg sagde...
Hvem spiller romantisk musik? Der er altid nogen, der spiller for højt.
Det er ikke et anlæg.
Siger jeg, du er smuk, er det forkert.
Siger jeg, du er vidunderlig, er det forkert.
Siger jeg, at jeg elsker dig højere end noget andet –
– myrder du mig måske.
Jeg må hellere komme til sagen.
Rhonda...
Vil du gifte dig med mig?
Jeg er vild med dig, men det går så stærkt.
Jeg har tjent mange penge på at følge instinkter og tage chancer.
Jeg behøver ikke vente et år med at finde ud af, at du er den rette.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Sig "ja".
Ja...
Ja!
Hun og Kay har fundet et sært fællesskab.
Kay er lige så gal som din søster. Hvis min bror gjorde sådan...
Jeg vil have, hun skal være lykkelig –
– men job, lejlighed... Bliver du det næste?
– Hvor længe bliver hun? – Det ved jeg ikke.
Jeg ved ikke engang, hvornår hun ringer hjem.
Kan du lugte det?
Hun ryger... satans!
– Du lovede ikke at ryge. – Undskyld, det glemte jeg.
– Må jeg ryge den færdig? – Nej.
Jeg er så taknemmelig. Jeg kan godt holde op, men du lærer mig så meget.
Og du ved, jeg elsker dig.
Og jeg elsker dig.
Godnat, Sydney.
– Hej! Kan jeg hjælpe dig? – Måske.
Jeg leder efter en... min kone.
Beth Reynolds... Hun bor vist her.
– Desværre, det tror jeg ikke. – Køn, mørkt hår... hertil.
Nej, ingen er flyttet ind eller ud i flere år.
Okay... tak.
Tekster: Pernille Landing Larsen www.sdimediagroup.com